Danas je održana sjednica predsjedništva Sabora sa predsjednicima svih klubova. Predsjednik Sabora Gordan Jandroković, predložio je, usklađeno između klubova, imenovanje tri salona, tri dvorane u Saboru, imenima Ana Katarina Zrinski, Savka Dabčević Kučar i Katarina Šoljić.
ANA KATARINA ZRINSKI, iz obitelji Frankopan, rođena je u Bosiljevu 1625. godine, umrla 16.studenog 1673. godine u Grazu, Austrija.
Do kraja svoga života podržavala je protuaustrijsku politiku svoga supruga Petra Zrinskog i pravo Hrvata na slobodu koju je on tražio.
Nakon što su austrijske vlasti u Beču uhitile njenog supruga, i ubile odsjecanjem glave, teška sudbina zadesila je cijelu obitelj. Njihov sin završio je u austrijskim tamnicama gdje je nakon 20 godina tamničenja umro. Tri kćeri bile su potjerane u crkvene samostane.
Nakon pogubljenja Petra Zrinskog, Austrijanci su potpuno opljačkali i uništili dvije najslavnije obitelji u hrvatskoj povijesti. Unatoč pritiscima, pljački imovine, pogubljenju i progonu svih članova obitelji, Katarina je ostala čvrsto i odano uz ideju supruga Petra.
U povijesti skoro da nema primjera takve žrtve i takve odanosti supruge svome mužu. Na zgražanje cijele Europe smrtna kazna je izvršena a obitelj uništena. Nakon toga, u slijedećih par stoljeća, hrvatski narod obezglavljen i bez plemstva, ostao je bez većine hrvatske zemlje. U nemilosti službenog Beča, obrana od prodora Turaka svodila se na obranu Beča.
SAVKA DABČEVIĆ KUČAR, rodila se u Korčuli 1923. godine i umrla u Zagrebu 2009. godine. Bila je vođa reformske struje u Savezu komunista Hrvatske.
Savka potječe iz stare hrvatske obitelji. Otac joj je rođen u Boki Kotorskoj, a 1895. godine radi sudjelovanja u spaljivanju mađarske zastave, bilo mu je zabranjeno studiranje na Sveučilištu u Zagrebu.
Savka je od 1941 do 1945 prekinula školovanje u Splitu, a nakon što su joj talijanski fašisti pretukli brata bježi iz Splita i završava u El Shattu odakle se vraća 1945. godine. Godine 1971. hrvatski narod ju je doživljavao kao vodeću osobu hrvatskog proljeća.
U Karađorđevu je 1.12.1971. godine politički bila osuđena od Tita i prisiljena je odstupiti sa svih političkih funkcija. Već tada je bila žrtva velikosrpske politike koja je bila skrivena pod političkim jugoslavenstvom.
U svom političkim radu nije imala hrabristi suprostaviti se komunizmu kao totalitarnom sustavu te je pošteđena od osobnog progona kakvom su bili izloženi mnogi studenti, profesori na Sveučilištu i članovi Matice Hrvatske čiji rad je zabranjen. U vrijeme totalitarnog komunističkog sustava bila je od hrvatskog naroda prepoznata kao iskra hrvatstva i otpora velikosrpskoj politici.
KATA ŠOLJIĆ, rođena je 23.02.1922. godine u Vukšiću Donjem kod Brčkog, umrla je 8.07.2008 u Zagrebu.
Majka je četvorice junaka Domovinskog rata. Četiri branitelja i junaka Niko, Ivo, Mijo i Mato poginuli su kao hrvatski vojnici.
Niko, najstariji sin, ubijen je u Srijemskoj Mitrovici u Srbiji. Ivo je ubijen kao zapivjednik Mitnice u Vukovaru. Mijo je poginuo u Srijemskim Čajkovcima. Mato je poginuo u borbi sa vojnicima JNA.
Kći Marija sa obitelji bila je zarobljena i zatočena u Srijemskoj Mitrovici u Srbiji. Druga kćer Ana ostala je sa dva sina nakon što joj je poginuo suprug.
Kata Šoljić odgojila je četiri sina i dvije kćeri. Četiri sina i jedan zet poginuli su u obrani Hrvatske od srpskog agresora. Kata Šoljić, tijekom Drugog svjetskig rata, uzgubila je četiri brata od istog agresora.
Nakon 1991. godine kad su je pitali za sinove odgovorila je:
“Nisam završila nikakvu školu, jedva se znam potpisati. Život me nije nikada mazio. No, moji sinovi svoje živote nisu dali uzalud. Naučila sam, i još učim, najvišu životnu školu, školu ljubavi i žrtve za svoju obitelj i domovinu Hrvatsku.”
Ako u Hrvatskoj postoji Otac domovine onda je Kata Šoljić zasigurno Majka žrtve za Domovinu.
Tri salona, dvorane, u hrvatskom Saboru, ubuduće će nositi imena po tri hrabre Hrvatice. Život i sudbina svake od njih je različita, vremenski i prostorno. Četiri stoljeća patnje i borbe za iste ideale, od Bosiljeva, do Korčule i Vukovara.
Svojim življenjem predstavljale su hrvatsko plemstva, obespravljene radnike i porobljeni hrvatski narod. Zajedničko im je jedno, a to je žrtva za ideju, za ponos, za slobodu hrvatskog naroda, za Hrvatsku državu. Treba nam Pravedna Hrvatska.
D.M. /Foto: arhiv
Zoran Milanović i dalje je izbor više od trećine ispitanika, pokazuje istraživanje Promocije Plus za…
Od uspostave države Hrvatske 1990. godine do danas, jedan mali broj Hrvata stalno ponavlja da…
Mladi vaterpolisti Hrvatske novi su prvaci Europe! U finalu U-19 Europskog prvenstva pobijedili su Crnu…
Komentiraj